Kdyby tisíc populismů: současné podoby transformace stranické politiky
Název práce v jazyce práce (slovenština): | Kdyby tisíc populismů: současné podoby transformace stranické politiky |
---|---|
Název práce v češtině: | Kdyby tisíc populismů: současné podoby transformace stranické politiky |
Název v anglickém jazyce: | If a thousand populisms: current forms of transformation of party politics |
Klíčová slova: | Populizmus, transformácie straníckej politiky, populistická komunikácia, obsahová analýza, Česká Republika |
Klíčová slova anglicky: | Populism, transformations of party politics, populist communication, content analysis, Czech Republic |
Akademický rok vypsání: | 2021/2022 |
Typ práce: | diplomová práce |
Jazyk práce: | slovenština |
Ústav: | Katedra sociologie (23-KS) |
Vedoucí / školitel: | prof. PhDr. Ing. Ondřej Císař, Ph.D. |
Řešitel: | skrytý![]() |
Datum přihlášení: | 30.09.2022 |
Datum zadání: | 30.09.2022 |
Datum a čas obhajoby: | 18.09.2023 09:00 |
Místo konání obhajoby: | Areál Jinonice, B216, 216, seminární místnost ISS |
Datum odevzdání elektronické podoby: | 31.07.2023 |
Datum proběhlé obhajoby: | 18.09.2023 |
Oponenti: | Mgr. Tomáš Dvořák, Ph.D. |
Zásady pro vypracování |
Metóda kvantitatívnej computer-based obsahovej analýzy volebných programov vybraných
českých populistických hnutí a strán, ktorou zmeriame ich mieru populistickej rétoriky v čase od roku 2013 do roku 2021. Predpokladaným softvérom pre výpočet frekvencií výskytu vybraných slov je Yoshikoder. |
Seznam odborné literatury |
Bickerton, C. A. & Accetti, C. I. 2018. “‘Techno-populism’ as a new party family: the
case of the Five Star Movement and Podemos”. Contemporary Italian Politics. 10 (10): 1-19 https://www.researchgate.net/publication/325277869_'Technopopulism'_as_a_new_p arty_family_the_case_of_the_Five_Star_Movement_and_Podemos 2. Buštíková, L., & Guasti, P. 2019. „The State as a Firm: Understanding the Autocratic Roots of Technocratic Populism. East European Politics and Societies: And Cultures“ 33(2), 302– 330. https://doi.org/10.1177/0888325418791723 3. Castanho Silva, B., Jungkunz, S., Helbling, M., & Littvay, L. 2020. „An Empirical Comparison of Seven Populist Attitudes Scales“ in: Political Research Quarterly, 73(2), 409–424. https://doi.org/10.1177/1065912919833176 4. Cisař, O., Kubát, M. 2021. “Český Populismus Ve Středoevropském Kontextu.” Vyšlo jako Populismus in Tschechien: Ein ostmitteleuropäischer Regionalvergleich v časopise Osteuropa 4-6 (2021): 115–130. Print. 5. Císař, O., Václav, Š. 2016. "Czech Republic: The rise of populism from the fringes to the mainstream." Populist political communication in Europe. Routledge, 2016. 285- 298. 6. Ennser-Jedenastik, L., & Meyer, T. 2018. The Impact of Party Cues on Manual Coding of Political Texts. Political Science Research and Methods, 6(3), 625-633. doi:10.1017/psrm.2017.29 7. Jansen, R. 2011. „Populist Mobilization: A New Theoretical Approach to Populism.“ Sociological Theory 29 (2) 75-96. http://www.jstor.org/stable/23076372 8. Lavrinenko, O. 2020. “Socio-Economic and Socio-Political Origins of Technocratic Populism in the Czech Republic and Nativism in Hungary.” Populism (Leiden, Netherlands) 3.2 (2020): 257–287. 9. Meyer, T., Markus W. 2020. „The rise of populism in modern democracies“ in: Robert Rohrschneider and Jacques Thomassen (eds.) The Oxford Handbook of Political Representation in Liberal Democracies. Oxford: Oxford University Press: 563-581. 10. Mudde, C. 2007. Populist radical right parties in Europe. Cambridge: Cambridge University Press. 11. Naxera, P. K. V. 2018. Populistická konstrukce národa ohroženého migrací: CAQDAS volebního diskurzu českých parlamentních voleb v roce 2017. Sociológia, 50(5), 491-523. 12. Reinemann, C., Stanyer, J., Aalberg, T., Esser, F., & de Vreese, C.H. 2019. Communicating Populism: Comparing Actor Perceptions, Media Coverage, and Effects on Citizens in Europe (1st ed.). Routledge. 13. Rooduijn, M., Pauwels, T. 2011. „Measuring Populism: Comparing Two Methods of Content Analysis‟, West European Politics, 34/6:1272-1283. 14. Silva, B. C., et al. 2018. "Public opinion surveys: A new scale." The ideational approach to populism. Routledge, 2018. 150-177. 15. Stanley, B. 2008. „The thin ideology of populism‟, Journal of Political Ideologies, 13/1: 95-110. |
Předběžná náplň práce |
Populizmus je pojem, s ktorým sa v dnešnej politickej i akademickej praxi stretávame
stále frekventovanejšie. Je to fenomén, ktorý už dávno presiahol priestorové hranice Latinskej Ameriky, ktorá bola v dvadsiatom storočí a začiatkom dvadsiateho prvého storočia obzvlášť známa úspechom populistických lídrov. V súčasnej dobe sa však populistickým politikom, stranám či hnutiam obzvlášť darí aj na Európskom kontinente, kde sa stal stabilnou súčasťou politickej moci. Ide o jeden z nástrojov snahy o získanie alebo udržanie moci, ktorý je v súčasnosti stále častejšie využívaný v modernej demokracii. Ako popisuje Mesežnikov (2006) „populizmus v strednej Európe dnes predvádza mnohé stránky zo svojho klasického repertoáru: – apelovanie na „jednoduchého“ človeka a sľuby obhajovať jeho záujmy pred tými, ktorí sa oňho vraj nestarajú, – kritický postoj voči politickému establishmentu, kritika úradujúcej vlády a etablovaných „mainstreamových“ strán, vrátane opozičných, za ich údajné korupčné správanie, – nejasné programové zázemie, deklarácie o „všeľudovom“ charaktere vlastnej politickej línie, – anti-elitárska rétorika, – „patent“ na schopnosť najlepšie riešiť existujúce problémy v spoločnosti, – sľuby rýchlych zmien k lepšiemu, – úzkostlivé dbanie o súlad rozdávaných sľubov s prevládajúcimi trendmi vo verejnej mienke, ponuka „populárnych“ riešení.“ 1 Podľa Mudde (2007), populizmus je „zředěnou ideologií“ ktorá považuje spoločnosť za rozdelenú do dvoch homogénnych a antagonistických skupín: „čistého ľudu“ verzus „skorumpovanej elity“, a ktorá tvrdí, že výkon politickej moci by mal byť vyjadrením volonte generale (všeobecnej vôle) ľudí. Pri stretávaní sa s rôznou literatúrou a rôznymi autormi nachádzame rozličné, a veľmi početné interpretácie tohoto pojmu. Nejednoznačnosť tohoto pojmu pramení aj z odlišnosti skupín a jednotlivcov, ktorí sú v spoločnosti označovaní za populistov. Populizmus má tak viacero podôb, významov a prejavov, ktoré sa odvíjajú a líšia na základe rôzneho sociálneho, historického a geografického kontextu. Avšak aj v prípade krajín, ktoré vykazujú niektoré podobné kultúrne, politické a spoločenské rysy, sa stretávame s rôznymi podobami populistickej rétoriky. Dobrým príkladom sú krajiny Vyšehradskej štvorky, ktoré zdieľajú rovnakú nálepku postkomunistických krajín, avšak vývoj straníckych politík je v každej krajne diametrálne odlišný. Niet pochýb, že pri debatách o populizme je najviac pozornosti uprenej na Maďarsko a Poľsko, kde vládnuca populistická doktrína nadobúda podoby autoritárskeho režimu, ohrozujúci právny štát a demokraciu ako takú. Avšak populistické útoky na liberálnu demokraciu, ale v inej forme, nachádzame aj na Slovensku a v Českej republike. Kým v Poľsku a Maďarsku vývoj populistických tendencií najviac ovplyvňovali kultúrne aspekty, akými sú národ a náboženstvo, na Slovensku zohrali okrem ďalších straníckopolitických konfliktných línií úlohu aj socioekonomické témy. Naopak, v Českej republike sú socioekonomické témy práve tie kľúčové. Česká republika reakciou na krízu tradičných politických strán na prelome nultých a desiatych rokov 21. storočia ústila do antistraníckeho a antipolitického postoja, ktorý volá po technokratickom a manažérskom riadení štátu. (Císař, Kubát 2021) Nárastu vplyvu populistickej rétoriky v Českej republike sa venovalo už viacero autorov. My sme sa zo snahy o reflektovanie kontinuity dlhodobejšie budovaných ideologických pozícií jednotlivých strán rozhodli skúmať volebné programy politických subjektov z niekoľkých volebných období – a to konkrétne z rokov 2013, 2017 a 2021. Práca si kladie za cieľ skúmať vývoj populistického diskurzu vybraných populistických politických strán a hnutí v Českej republike a porovnať zmeny v miere využívania populistickej rétoriky týchto politických subjektov. Na zmapovanie populistického diskurzu budeme pracovať s volebnými programami strán a hnutí z rokov 2013, 2017 a 2021. V práci budeme hľadať odpovede na tieto otázky: Ktorá politická strana využívala populistickú rétoriku najčastejšie? Existujú rozdiely v miere využívania populistickej rétoriky v rôznych skúmaných časových obdobiach? Pre analýzu volebných programov sme sa rozhodli aj napriek tomu, že v dobe sociálnych sietí a nových foriem marketingovej komunikácie začína byť ich pozícia oslabovaná. Napriek tomuto faktu ich považujeme za základný komunikačný prvok politických aktérov smerom k občanom, ďalej poskytujú základné interpretačné schémy, ktoré umožňujú uchopenie hodnôt a priorít daného politického aktéra. (Krčál, Naxera 2018) Pre potreby nášho výskumu sme sa rozhodli pre viacdimenzionálny prístup pre zachytenie charakteristík populistickej politickej komunikácie. Autor Castanho Silva et al. (2018) rozlišuje tri dimenzie populizmu: „ľudocentrizmus“ (people-centrism), antielitizmus (anti-elitism) a manichejský pohľad (Manichean outlook). Vyzdvihovanie ľudu je prvou charakteristikou populizmu, bez ohľadu na to, akú definíciu výskumník uznáva. Apel je na obyčajných ľudí, ktorých správanie je morálne nadradené hodnotám a správaniu iných skupín v spoločnosti. Druhou charakteristikou populistickej rétoriky je označovanie skorumpovaných elít ako antagonistickej skupiny obyčajných ľudí. Tie vykorisťujú ľudí pre snahu o získanie väčšej moci a zisku, a z tohoto dôvodu populisti považujú za potrebné ich zvrhnutie. Manichejský pohľad predstavuje moralistické a antagonistické chápanie vonkajšieho sveta ako boj medzi dobrom a zlom. |